NELEGIUIȚII Sezonul 1 Episodul 9
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Întoarce-te sau te împușc pe loc!
N-ai trage în mine, Mary. Nu-i așa?
Ai venit călare de la Newcastle?
Apoi am luat trenul de la Sydney către Parramatta.
Foarte repede. Am făcut 23 km în doar 50 de minute.
Serios?
Trebuie să te fi simțit foarte liber. Nici nu-mi imaginez.
Domnișoară Fife. Mereu o plăcere. Și dumneata... cine ești?
Ben Barrett. Mă bucur să te cunosc, domnule...
- Barrett? Ești rudă cu Mary? - E sora mea. Nu-ți scapă prea multe.
- Cu ce treabă pe-aici? - Chiar așa. E treaba mea.
- Ai grijă să nu devină a mea. - Așa am de gând.
Ai văzut cum se uita când a plecat?
- Mulțumesc. Mi-ai înveselit ziua. - E plăcerea mea.
- Unchiule Ben! - Du-te mai încolo. O trimit la tine.
Trebuie să plec. Vrei să vizitezi orașul mai târziu?
- Nu va dura prea mult. - Mi-ar plăcea.
- 'Neața, Mick. Cum te simți? - Bine, mulțumesc.
- Ce faci mai târziu. - Vin pe aici.
Fratele meu e în oraș.
- Serios? - Vii la cină?
Picioarele depărtate, brațele întinse
și lași unealta să facă treaba.
Bun.
Vezi tu, o bucată de lemn e ca o femeie.
- Trebuie să-i arăți cine-i șeful. - Nu zău?
Bineînțeles, cu excepția mamei tale. E rândul tău. Încearcă.
Cine-i polițaiul cu care vorbeai?
Dacă te supără cineva, îmi spui. Nu trebuie să te duci la ei.
Nu mă supără nimeni. Nu acum.
- Și de ce vorbeai cu el? - Nu e treaba ta.
Nu se poate! Cu un polițist?
Nu e ceva serios. Îmi mențin opțiunile deschise, asta-i tot.
- Dar Jack ce-are? - Nimic!
În afară de faptul că nu poate ieși în public.
- Dar totuși, un polițist! - Nu știi nimic despre viața mea.
Nu-mi spui ce să fac imediat ce-ai ajuns aici.
- Bine. - Mick e un om bun. E serios.
De încredere. De nădejde.
Semeni cu sora mea, dar în mod sigur nu vorbești ca ea.
Dacă vrei să ajuți, vino să lucrezi cu mine.
Am nevoie de barman. De unul bun.
- Chiar așa? - Da. Afacerile îmi merg bine.
Barman, zici? Pare interesant.
Vorbesc serios. Te-ai pricepe.
Și ar fi frumos să fii prin preajmă... Bravo!
Bravo ție! Frumusețe mică.
Apoi am luat trenul de la Ballarat la Melbourne.
Melbourne, zici? Ce făceai acolo?
Puțin din aia, puțin din ailaltă.
Îți amintești când am făcut așa ultima dată?
A trebuit să fugim din hotel în mijlocul nopții.
Da. Îți amintești că a venit proprietarul alergând
cu pantalonii în vine, trăgând în noi?
Știu că m-a ratat cu câțiva centimetri.
Trebuie să treci peste asta, fato.
Apropo de asta, vă interesează o lovitură?
- A cui casă ziceai că este? - Delaney, un baron al vitelor.
- Delaney? - Ai auzit de el?
Da. Cumpăra păsări exotice de la mine. Nebun bătrân și zgârcit.
Nu l-am văzut de ani întregi.
Dar vă spun ceva... nu-și plătește bine văcarii.
Așa-i el. Atât de zgârcit că are doar doi paznici la fermă.
Regret. Dacă vorbești de furt de vite, zilele alea s-au dus de mult.
Nu vite. Bani. Delaney n-are încredere în bănci.
- Își ține toți banii în casă. - Toți?
- Sub podele. - Sub podele?
- De unde știi? - Vorbea un individ la cârciumă.
- I-auzi, vorbea unul la cârciumă. - Era beat. Delaney îl înșelase.
Oricâtă atenție dau de obicei unui străin beat,
nu contați pe mine.
Nicio supărare dacă nu vă băgați. E o treabă ușoară cu câștig mare.
Găsesc pe altcineva.
Haide, haide. Mănâncă. Stau prost cu rezervele.
S-ar putea să dureze până mai mâncăm o mâncare.
- Ce e? Berbec? - Oposum.
Rețetă proprie. Îl gătesc mult la foc mic.
Unde ziceai că e casa lui?
E ușă în față, pe lateral
și noi vrem să ajungem în camera din stânga.
Eu și Dan mergem prin față. Voi doi mergeți prin spate.
- Vine cineva. - Calmează-te.
E partenerul meu. E cu noi.
N-ai zis nimic de vreun partener.
- Bună ziua, Martin. - Bună ziua.
- Te simți mai bine? - Da. În sfârșit a cedat febra.
Jack, Dan, Conrad, el e Martin Coyle.
- Am mânat multe cirezi împreună. - Tu știai despre asta?
Martin era cu mine când s-a vorbit despre Delaney și ascunzătoare.
- Ce naiba pui la cale, Ben? - Nu eram sigur dacă voi vreți
și nu puteam s-o fac singur. Credeam că nu veniți dacă vă spun de el.
- Garantezi pentru el? - Ca pentru un frate.
Dar dacă nu vă convine...
Păi suntem deja aici.
Dacă tot vă cunoașteți, grupați-vă și mergeți prin spate.
Conrad, ia caii. Leagă-i mai departe să nu se vadă.
Tu ne acoperi din hambar.
Doi indivizi în vârstă. Vor vedea că sunt depășiți.
Nu e nevoie de vărsare de sânge. Să mergem.
Bătrânii probabil că dorm.
Cine naiba sunteți?
Noi... îl căutăm pe Delaney.
Nu-i aici.
- E greșeala noastră și vom pleca. - Bine.
La revedere, băieți.
Cum spuneam, am greșit casa și acum plecăm.
Nu!
- Ia-l! Trage-l înăuntru! - Cred c-ar trebui să plecăm.
E vremea să plecăm, Jack!
La șopron!
Haide, Dan!
Baron al vitelor pe dracu'!
- Ăla era Harry Pierce! Unde-i Ben? - Vorbești serios?
- Ascuns în camera din spate. - E împușcat?
- Nu știu. Cred că i s-a blocat arma. - Și l-ai lăsat acolo?
- Ce-ai fi vrut să fac?! - Țineți-i ocupați.
Jack! Pune-l de-a curmezișul!
- Ai fost împușcat? - Nu.
- Pe fereastră. - Nu, nu se deschide.
Acum e deschisă.
Du-te, du-te!
Băieți, haideți să plecăm de aici!
- Unde-i Martin? - Nu știu.
Jos!
Dă-te jos!
Lasă-l! Lasă-l!
La ce te-ai gândit? Aia era banda Funie!
- Îmi pare rău! Am verificat, jur! - Cine e banda Funie?
Foști pușcăriași de-ai lui Harry.
- Nu vrei să te pui cu ei, Conrad. - De unde să știu?!
Poate că unul îl cunoștea pe văcarul de la bar. Așa au ajuns înainte.
Unde ți-e prietenul cu trăgaci iute? Era să ne omoare.
- Am avut încredere în tine! - Regret! Știu că Martin a scrântit-o.
- Voia să te lase în urmă, știai? - Credeți că eu am vrut să iasă așa?!
Credeți-mă că știu de ce e capabilă banda Funie. Am văzut.
- Unde e Martin? - Oriunde ar fi, sper să stea acolo.
Am să-l împușc dacă-l mai văd.
Nu și dacă-l găsim noi primii. Haide, Jack.
Căutăm pe unul pe nume Jack. Se pricepe la mânuit pistolul.
- Îl cunoști? - Jack? Nu.
Nu, nu, cunosc câțiva John.
Câțiva Angus. Chiar și un Ferdinand. Nu c-am avea ceva cu el din cauza asta.
Dacă întâlnești un Jack,
spune-i că banda Funie îi mulțumește pentru vizită.
Și că vrea să-i întoarcă favoarea.
- Bine. - Dar nu așa cum se așteaptă.
Bine.
Ben, ce-ai făcut înainte să vii în Hopetoun?
- Câte puțin din toate. - Și anume?
- Cel mai mult am fost văcar. - Unde?
- Pe lângă Maitland. - Pentru cine ai lucrat?
Pentru un fermier de acolo.
Roberts. Un nume important în district.
Credeam că zona e a familiei Morgan.
Da. Dacă stau să mă gândesc, Roberts era către Port Macquarie.
Să înțeleg că îl cunoști pe Jack Keenan?
- Da. Ne știm de mult. - Și eu îl știu de mult.
Bravo ție.
- Când l-ai văzut ultima dată? - Nu pot spune.
Știi că e căutat?
Păi mai bine te duci să-l găsești în loc să stai aici,
profitând de generozitatea sorei mele.
Căpitanul Starlight e pe cal, gonind să prindă trenul.
Mai repede! Mai repede!
Dintr-o dată, oamenii din vagonet
văd o față pe geam. "Cine-i acolo? Cine-i acolo?"
Și Starlight sare de pe cal direct pe tren.
Fără să i se miște niciun fir de păr.
Noapte bună, mamă. Și apoi?
În cinci minute stingi lumânarea, Tommy.
Starlight spune: "Niciodată nu ratez trenul de ora șase către Parramatta".
Trezește-te! Trezește-te!
Unii vor să-și vâre membrele într-un cuib de viespi.
Alții înfruntă banda Funie.
Eu știu pe care o prefer.
Cât de îngrijorați să fim de banda Funie?
Am auzit că Harry Pierce a târât un tip opt kilometri.
I-a legat o funie în jurul gleznelor.
N-au mai rămas decât cizmele din el.
- Desigur, e doar un zvon. - Cum zici tu.
- Ce vom face? - Vă păziți spatele.
Țineți un pistol sub pernă. Și nici să nu vă gândiți să dormiți aici.
Noapte bună, domnilor.
Lovește-l!
Lovește-l în picior! Haide!
- Ned, l-ai văzut pe Tommy? - Nu, domnișoară Barrett.
Ești sigur? Dacă-l vezi,
spune-i că nu și-a făcut treburile și să vină repede,
altfel are necazuri mari.
Nu m-ai nimerit!
Cred că mă duc să-l caut.
Doamnă Timms, l-ați văzut astăzi pe Tommy?
Nu, îmi pare rău.
Emilia, l-ai văzut azi pe Tommy?
- Nu, nu l-am văzut. E plecat de mult? - Mai mult decât de obicei.
Trebuie să fi plecat înainte de micul dejun și nu-l găsesc nicăieri.
- Vrei să te ajut să-l cauți? - Nu... nu.
Se joacă de-a v-ați ascunselea sau se cațără prin vreun copac.
- Mulțumesc. - La revedere.
- Catherine! - Da?
- L-ai văzut cumva pe Tommy? - Nu, nu l-am văzut.
- Dar nu e nimic neobișnuit. - Nu-l găsesc nicăieri.
Iată-l!
Tommy! Te-am căutat toată dimineața.
- Unde ai... - Haide, Angus. Să mergem.
Tommy!
- S-a întors? - Nu.
- Nu l-a văzut nimeni. - Nu-ți face griji. Îl caut eu.
O fi la pârâu sau încearcă să prindă iepuri. Unde să pun astea?
Pune-le în...
Ce-i asta?
"Lasă o sută de lire la baza cascadei de la Pârâul Cedrilor".
"Vino singură la ora trei".
"Fără jandarmi sau... nu-ți mai vezi fiul niciodată".
Cine ar face așa ceva?
A spus într-un fel în care nu te aștepți.
- Ce anume? - Nimic. Nu-i nimic.
Îți promit că-l vom recupera pe Tommy. Dar nu-i poți da banii.
- Cum? De ce să nu fac ce-au cerut? - Sunt de acord cu Mary.
- Le dăm ce vor, ni-l dau pe Tommy. - Nu! Nu sunt de încredere.
E la fel de probabil să ucidă...
Nu. Am să țin banii până îl iau pe Tommy.
Nu te vor lăsa. Nu poți discuta rațional cu acești oameni.
Voi știți cine l-a răpit?
Știți?
Jack, dacă știi cine l-a răpit pe Tommy, trebuie să-mi spui!
- E posibil să fie banda Funie. - Banda Funie?!
De ce să-l răpească pe Tommy?
Ca răzbunare pentru o lovitură sfârșită prost.
- Îmi faci scârbă. - Îmi pare rău.
- Mary, îl vom lua înapoi. - Nu, nu vreau ajutorul tău.
- E vina ta! - Ascultă-mă.
Tu să mă asculți. Nu te băga.
- Îl vreau la fel de mult ca tine. - Atunci fă ce-am zis. Nu te băga.
Ai făcut destul!
Am căutat sub birou, saltele, în cutia cu bani a lui Tommy.
- Am reușit să adun trei lire. - Bine.
- Asta-i tot ce ai? - Da.
- Nu poți apela la bancă? - Relația mea cu banca e cam dificilă.
Am făcut chetă cu fetele. Trei lire și 10 pence.
Mulțumesc.
- Mulțumesc, fetelor. - Pot să contribui și eu.
Ben, am să ți-i dau înapoi. Cu totul avem...
25 de lire. Nici măcar jumătate de sumă.
Bună ziua. Mă întrebam dacă e momentul să-i arăt orașul lui Ben.
- Ce s-a întâmplat? - Am 75 de lire. E suficient?
Da! Da, mulțumesc foarte mult. Nu știu cum vă voi răsplăti.
- L-ai înștiințat pe comisar? - Nu.
Biletul spunea foarte clar. Fără poliție. Fac ce îmi cer.
Copilul tău, decizia ta.
Am să vi-i dau cumva înapoi. Promit.
O zi bună, domnișoară Barrett, și noroc.
Tommy! Tommy!
Iată-vă banii!
Am făcut ce ați cerut. Dați-mi fiul înapoi!
Vă rog.
- Trebuie să ne întoarcem. - Ce se petrece? Unde-i Tommy?
"Du-te acasă. Băiatul va fi acolo."
Hai, fetițo!
Tommy.
Poți ieși din ascunzătoare.
Tommy. Te rog să fii aici. Te rog să fii aici.
Nu e aici!
- Unde te duci? - Nu pot să stau aici.
- Știi unde găsesc banda Funie? - Poate că întârzie.
- Stai aici în caz că apar. - Dar și-au primit banii!
De ce nu mi-l dau pe Tommy?! Îmi vreau băiatul înapoi!
Îl vreau înapoi!
Tommy nu va păți nimic. Sunt sigur.
Ce s-a întâmplat? L-au adus?
Nu, e tot la ei. Unde te duci?
Să-l iau pe Tommy înapoi.
Unde e copilul?
Aveți curaj să vă întoarceți aici. Ori sunteți nebuni.
Cred că amândouă. Probabil e mai bine să-l iei în serios.
- Unde-ți sunt oamenii? - Vei afla curând.
Știi ceva? Ar fi mult mai puțin supărător
dacă ne-ai spune unde e băiatul.
Ce băiat? N-avem niciun băiat.
- O fată... asta s-ar putea... - Următorul ajunge între ochii tăi.
- Acum spune-mi unde e copilul. - Îți spun că nu știu nimic de copil.
- De ce să răpesc un copil? - Să te răzbuni pe noi.
Când vreau răzbunare, nu mă ascund după un copil. E o lașitate.
Oi fi eu multe, dar laș nu sunt.
Are dreptate, Jack.
- Știi și tu. - Sigur că știe.
Dar își dorește să moară.
Întâi încearcă să-mi jefuiască casa.
Casa ta? Ce-ar zice Delaney despre asta?
Delaney? Nimic.
E mort de trei ani.
- Stai în casa asta de trei ani? - Da. Și?
Tommy!
- Patrulați perimetrul. - Tommy!
Ceilalți uitați-vă după mine neexplodate, găuri de wombat
și pământ proaspăt răscolit.
- Tommy! - Priviți și ascultați cu atenție!
Nu-ți face griji, îl vom găsi.
Tommy!
Am găsit un pantof.
Arată-mi!
- E al lui Tommy? - Da.
- Dă-mi să-l văd, Mary. - Încă unul aici.
- Arată-mi-l! - Tu ce crezi, Alby?
- Băiatul e încă în viață? - Greu de spus. Tommy n-a fost aici.
Mary e sigură că sunt pantofii lui Tommy.
- Da, pantofii au fost aici. - Ce vrei să spui?
Pot să vă spun doar ce știu, domnule Fuller.
Adică nu prea multe.
Să continuăm căutările pe malul râului.
Jumătate dintre voi pe malul acesta, jumătate pe malul celălalt.
Să vă uitați și în pârâu.
- Doar nu crezi că e mort? - Dacă este, numai tu ești de vină.
Nimeni nu crede asta, Mary.
Tommy!
Mamă, sunt aici! Mamă!
Ți-am tot spus, taci și întinde-te.
- Unde ai fost? - Ce joc faci?
- Ce vrei să spui? - Trebuia să-l predai.
- Încerc să scot mai mulți bani. - N-ai cerut mai mulți, idiotule!
Acum avem poliția pe cap, o călăuză și jumătate de oraș.
- N-am vrut eu așa ceva! - Gura!
Pleacă de aici și nu mai face vreo prostie.
E timpul să plecăm. Dacă faci vreun zgomot, te împușc.
- Nu pot fi departe. - Jack.
Ben. Martin, oprește-te!
Martin!
Dacă vrei s-o mai vezi pe maică-ta, fugi!
Martin!
Repede, băiete.
Martin!
Martin.
Ben.
Tommy!
Ridică-te sau ești mort, băiete.
Câte focuri a tras, Jack?
Jack!
Martin, așteaptă. Stai, stai, stai.
Nu vă apropiați! Înapoi!
Vrem doar să ne dai băiatul. Te lăsăm să pleci, nu venim după tine.
Probabil credeți că sunt tare prost.
Cred că ești destul de deștept să știi că o pățești dacă-l rănești.
- Îți ofer o scăpare. - Avem mai puțin de un minut
înainte să ajungă trupele aici, Martin.
- Înapoi! - Nu te vrem pe tine, vrem băiatul.
Vezi?
- Doar băiatul. - Și voi. Aruncați armele.
Te spânzur cu mâna mea dacă ne înșeli.
Tommy, acum ești în siguranță.
În niciun caz nu puteam să-l las să scape.
Trebuie să plecăm, Jack.
Mama ta ajunge imediat aici.
- Jack! - Vin! Stai aici.
- Nu-l scăpa din ochi. - E timpul să plecăm.
- Unchiule Ben! - Tommy.
Nu vrem ca trupele să se ducă după Jack și băieți.
E mai bine să nu spunem nimănui că au fost aici.
- Bine. - Tommy!
Tommy!
- Mamă! - Ia uite ce-a adus pisica.
Ai pățit ceva?
E un cadavru mai încolo. Îmi asum responsabilitatea.
A primit ce-a meritat.
Așa, prietene.
Dumnezeule! Iubirea mea.
Nu mai pleci nicăieri.
Mulțumită faptelor curajoase ale lui Ben Barrett,
avem un rezultat fericit pentru un moment foarte îngrijorător.
Bravo, Ben, bravo forțelor noastre de poliție
și bun venit acasă, Tommy. O zi mare pentru Hopetoun. Hip hip!
Ura!
Nu vă pot mulțumi îndeajuns pentru ajutor.
- Promit că vă dau banii înapoi. - Nu-ți face griji.
Acum știu că poți, bucură-te de moment.
Hai să mâncăm.
Vino.
Înfulecă, amice.
- Mulțumesc, mamă. - Și legumele.
Runda următoare e din partea mea!
Nu-mi pot lua ochii de la el.
Am să plec.
Mă bucur că l-am recuperat.
- Haina ta. - O iau dimineață.
Sigur. Vino la noi la micul dejun.
Noapte bună, sergent.
Noapte bună, Mary.
- Îl duc eu sus. - Mulțumesc.
Ce cauți aici?
- Am venit la Ben. - Nu poate să mai aștepte?
Afară. Acum.
Toți suntem obosiți, Jack.
De unde ai știut unde va fi?
- Cine? - Prietenul tău Martin.
Spune-mi adevărul sau te împușc pe loc.
Trebuie să mă crezi, n-am știut că va face o manevră ca asta, Jack.
Ce fel de manevră?
N-am avut nicio legătură. A fost ideea lui Martin.
Termină! Nu mă mai minți! Tu ne-ai trimis la banda Funie. De ce?
Le datoram bani.
Dar nu înțelegi. S-a sfârșit prost.
Știi ce ne-ar fi făcut banda Funie dacă nu le plăteam.
Ne-am riscat viețile fiindcă voi le datorați bani.
A fost... numai ideea lui Martin.
Eu n-am fost de acord. N-aș fi acceptat să-i facă așa ceva lui Tommy.
Nu te-ai gândit să-i spui lui Mary sau lui Fuller?!
- N-am fost sigur că o face. - Ba ai fost, fiindcă tu l-ai ajutat!
- Ce se întâmplă? - Nu-l asculta, Mary.
Martin n-avea destulă minte s-o facă singur. Tu erai lângă Tommy.
Știai că Martin e pe creastă, de accea te-ai separat de căutători.
Jack, ești ridicol!
Mary, ți-a dat Ben banii de răscumpărare?
Nu erau acolo. Ben a zis că...
Golește-ți buzunarele.
Ben, nu fugi!
Pierce ne omora dacă nu-l plăteam! Trebuia să fie simplu.
Tom trebuia să fie acasă, cum scria în bilet.
Martin s-a lăcomit, a crezut că mai stoarce niște bani.
- Și tu l-ai omorât ca să te acoperi! - N-am vrut să pățească Tommy ceva!
Mary, îmi pare foarte rău.
Patetic. Ești patetic.
Pleacă din oraș.
A plecat.
Ce vrei să fac cu banii?
Dă-i celor cărora îi datorează.
Nu vreau să-l mai văd niciodată, dar nu-i vreau sângele pe mâini.
- Ce vreți? Sper că nu milă. - Am ceva pentru tine.
De la Ben Barrett și Martin Coyle.
- Proaspătul decedat. - Da, așa este.
Sunt 20% în plus pentru tine.
Să acopere toate neplăcerile.
Și scuzele noastre.
- N-am știut. Am fost prostiți. - Ați luat copilul?
- Da. - Bun.
Suntem chit?
Dacă spuneți cuiva ce mi-ați făcut
sau că nu v-am biciuit până v-a ieșit sufletul, am să vin în oraș,
iau băiatul, pe mama lui și pe tine și îmi hrănesc porcii cu voi.
Ați priceput?
Suntem chit... deocamdată.
Domnul John Dangar, fost locatar pe Old East Road, Hopetoun,
și-a frânt gâtul căzând într-un șanț.
Familia Ryan, fostă locatară pe Old East Road, asasinată.
Arthur și Jane Shepherd, foști locatari pe Old East Road,
au murit într-un incendiu.
Toți au locuit pe Old East Road.
Nu credeți că e cam stranie coincidența?
Și?
Nu credeți că merită investigat?
Coincidență înseamnă accident... șansă, întâmplare, noroc.
Ăsta nu-i articol. Întoarce-te când ai unul.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam Sincronizarea DISTEL @ www.subs.ro
Mulțumiri pentru script dr. jackson www.addic7ed.com